Siden tidernes morgen -
- har fortællere fortryllet publikum med deres ord.
Men der findes en endnu sjældnere gave:
Der er dem, som ved at læse højt -
- kan bringe karakterne til live.
Ud af bøger, og ind i vores verden.
Fald i søvn nu. Fald i søvn, lille pige.
- Måske det her hjælper. Lad mig læse for hende. - Hun er for lille.
Nej.
Hvorfor læser du ikke for mig?
"Der var engang, en sød lille pige -
- som var elsket, af alle folk hun mødte -
- men specielt hendes bedstemor som ville give hende alt.
Engang gav hun hende, en lille rød hue af fløjl.
Hvad er det?
Hvad?
Jeg ved det ikke. Ingenting.
"Rødt fløjl passede hende så godt -
- at hun nægtede at gå med andet, men kun det.
Så hun blev kaldt: "Den lille rødhætte".
De fleste "Sølvtunger", er kendt for -
- at holde deres færdigheder hemmelige.
Men nogle ved slet ikke at de har dem -
- før det er for sent.
12 år senere Er det den rigtige vej? Næste sving til venstre.
Er du sikker? Fordi jeg tror vi missede det.
Hvem er chauffør? Far.
Hvem er navigatør? Mig.
- Har jeg nogensinde faret vild før? - Nej.
Nej.
Se, en vildmand
Her! Drej, venstre, venstre, venstre!
Den Alpe Antikvariske boghandel skulle være for enden af vejen her -
- og på højre side af pladsen.
Godt.
Forresten hvorfor er alle boghandlere vi besøger tusind år gamle?
Hvorfor kan vi ikke besøge en -
- som sælger varm kakao og bøger som er nye?
Hvad ville en bogbinder kunne byde mig, i en ny boghandel?
Jeg elsker gamle bøger. De marmoreret sider og læderomslagene.
Det her er stedet for mig.
- Måske finder du det her, Mo. - Finder hvad?
Den bog du altid leder efter.
- Jeg leder ikke efter noget specielt. - Du mener ikke jeg har bemærket det?
Du forlader aldrig en boghandel, før du har kigget alle hylder igennem.
- Gør vi ikke? - Nej, du går altid skuffet derfra.
Sommetider er dine øjne endda blevet lidt røde.
Det er fordi, bøgerne er gamle og støvede.
Hej, se spionen Harriet.
Jeg går indefor, skal du med?
- Den hemmelige have! - Jeg tror godt, du kan blive her.
God eftermiddag. Jeg er Mortimer Folchart.
Den berømte boglæge.
Det er lige på slaget.
Se på denne triste patient.
Tror du, vi kan redde ham?
- Jeg tror, at prognosen er god. - Fremragende.
- Det er noget af en samling du har. - Ja.
- Hvis du har lyst kan du kigge rundt. - Mange tak.
Fint, inteligent øje.
Hvad vil du sige til at kalde ham, Black Beauty?
Mit kære barn.
Forestil dig, Heidi.
Stenbuk's mænd ledte efter Støvfinger på det forkerte sted.
Sydvestlige ende af Skatteøen.
Han havde ikke forladt landsbyen.
Han havde slet ikke prøvet.
Støvfinger var i Punktum 's hus.
Hvad er det som kommer der over bakken? Det er et udyr af en slags!
Støvfinger.
Han kan ikke lide at blive nusset.
Og du skal være mere forsigtig.
Hans navn er Gwin.
Og jeg ved han er chamerende -
- men du ved hvad de siger om bøger og blade.
Ja jeg gør.
Jeg ved også hvad de siger om at tale med fremmede. Undskyld mig.
Men jeg er ikke en fremmede, Meggie.
Du kan ikke huske mig. Vi mødtes engang, da du var meget lille.
Men jeg er ikke en fremmede.
Hej, Sølvtunge.
Jeg havde lige en snak med din datter.
Meggie, gå over og vent i bilen.
Det er ok, han er en gammel ven.
- Far. - Gør det nu!
Lad du og jeg, gå os en lille tur.
Jeg har ledt efter dig.
Jeg har været et skridt bag dig i årevis.
Ventet på hvad det er du ledte efter.
Bare sig hvad du vil.
Du skal gøre det ret, det du gjorde galt, for ni år siden.
Og jeg advare dig, Stenbuk ved hvor du bor.
Hans mænd er der nu. Venter på du og din datter skal komme hjem.
- Han vil have du skal læse for ham. - Men så har han ikke heldet med sig.
Jeg læser ikke højt mere.
Hvis han finder dig, tror du så du har et valg.
Jeg kunne hjælpe med at gemme dig, men gør det ikke.
Ikke før du lover at sende mig hjem. Jeg har været her for lang tid.
Send mig hjem, Sølvtunge.
- Læs for mig. - Undskyld, jeg kan ikke hjælpe dig.
Det er for farligt. Det er ude af kontrol.
Hvis ikke du hjælper, finder jeg en som kan.
Bare giv mig bogen.
Hvilken bog? Jeg har ingen bog.
- Har du ikke bogen? - Nej.
Jeg har ledt overalt. Jeg har den ikke.
Hvad har du i tasken?
Fandt du endelig en?
Det er sjovt ikke? Underligt jeg dukker op her, lige på det tidspunkt.
Du ved der er tider i livet hvor alting bare passser sammen.
Men det er ikke et af dem nu!
Far!
- Meggie! - Hvad sker der?
Jeg sagde, du skulle blive i bilen! Løb!
Hop ind, hop ind!
Kom nu. Start!
Stop! Jeg prøver at hjælpe dig.
- Hvad laver du? Lad den lige. - Jeg vil se bogen!
Du må ikke røre den bog, forstået?
Jeg forstår det ikke. Jeg forstår slet ikke noget.
Hvad er det for en bog? Hvorfor ville den skøre mand med arrene have den?
- Hvorfor kalder han dig Sølvtunge? - Jeg kan ikke sige det.
- Du skal sige det. - Nej. Jeg skal beskytte dig.
Og din mor.
Min mor? Hvad har det at gøre med min mor?
Meggie, bare lad...
Jeg er bange, Mo.
Meggie, jeg skal nok tage mig af dig.
Det har jeg altid gjort og vil altid gøre.
Fortæl i det mindste hvor vi skal hen.
Vi skal til Italien.
Du har en god tante der. Det er meget vigtig vi kommer derhen. Okay?
Og Meggie ikke flere spørgsmål.
Så hun er venlig, hende min gode tante?
Du vil kunne lide hende.
Vil I så stoppe den satans klokke!
Efter et stykke tid. Vil du kunne lide hendes slags.
Sikkert.
Hvad?
Elinor.
Men er det ikke min elskede Thomas Hardy.
Jeg er så glad for du endelig fandt hertil igen, Mortimer.
Mine kære bøger er i forfærdlig tilstand og dårlig vedligeholdelse.
Det skal du ikke tage dig af, det ordner jeg.
Leg ikke med maden barn. Du er ikke en buksetrold.
Se på hende, hun er tynd som en sæbebobbel.
Hun minder mig om hendes mor.
Ikke kun hvis hun åbner munden. Hvis hun ellers gør det. Forresten...
Vi har ikke hørt fra hende, hvis det er det du mener.
Det gør heller ikke noget.
Jeg voksede op uden en mor. Og jeg har ikke taget skade af det.
Nej, min mor forsvandt pludselig på en safari og kom aldrig igen.
Det er hvad kvinderne i vores familie gør. De tager på eventyr lige pludselig.
Ikke mig, jeg ønsker at være hvor hvor jeg er.
Men din mor...
Hun ville have den ægte vare.
Min mor ville have mig.
Og pludselig en da var hun væk uden nogen forklaring.
- Er det hvad du kalder for et eventyr? - Nej det er hvad jeg kalder at opgive.
Godt gjort, Elinor.
Du ved det er sandheden.
Mor opgav os ikke.
Nej. Nej, hun gjorde ikke.
Jamen hvad skete der så med hende?
Jeg er ikke et barn mere. Jeg er næsten voksen nu.
Næsten.
Stor nok til at vide de vigtigste ting som er sket med mig.
Tror du ikke jeg har fundet ud af, hvorfor jeg ikke går i en normal skole?
Og hvorfor vi altid rejser rundt fra sted til sted.
I alle disse år har du ledt efter mor.
Og den bog, jeg forstår bare ikke helt de to ting...
Meggie.
Du må fortælle mig noget.
- Jeg skriver om hende sommetider. - Gør du?
Ja. Jeg finder på historier...
Finder du på historier? Meggie, du ved jeg ikke vil have sådan noget.
Men jeg er nødt til det.
Jeg føler ordene bringer hende tilbage til mig.
Ja.
De skrevene ord.
Det er en kraftfuld ting.
Du skal passe på med det.
Tror du vi nogensinde ser hende igen?
Det håber jeg vi gør, Meggie.
Det håber jeg vi gør.
Gå væk fra kassen! Tre skridt væk!
Hvad laver du? Stedet her er ikke for børn.
Det troede jeg var en klar aftale. Kom så, ud.
Undskyld, jeg ledte bare efter en bog at læse.
Er det et næseaftryk?
Har du nogen ide om hvor kostbart det manuskript er?
Ja, jeg ved det.
Så det gør du?
Det er persisk ikke?
Jeg kan se det på glansen -
- det pink, det blå og den guldmønstrede baggrund.
Måske fra omkring det sene 12.århundrede?
Bevars sikken en lille jeg-ved-alt.
Det er smukt.
Ja det er, er det ikke? Men jeg forguder bare alt fra Persien.
- Har du været i Persien? - Ja, masser af gange.
Ligesom i St. Petersborg, Paris, Midgård fjerntliggende planeter og Shangri-la.
Og jeg behøvede ikke forlade dette rum.
Bøger er eventyr. De indeholder mord, ødelæggelse og lidenskab.
De elsker alle som åbner dem.
Hvis jeg lover ikke at rører noget -
- kan jeg måske sidde her og læse lidt et stykke tid?
Det var vinduespladsen hvor hun plejede at rulle op og læse.
Hun?
Din mor.
Din far plejede at læse for hende.
Det var hendes.
Hvis bare et bogmærke bliver væk, låser jeg rummet af -
- og du vil aldrig se det indenfra igen, det kan jeg godt love.
Så åbnede Dorian Gray døren på halv.
Imens han gjorde det...
Farvel...
- Fanget...
Tørstig efter hævn...
Jeg prøvede at advare dig.
Jeg gav dig alle muligheder for at hjælpe mig, men du nægtede.
Alt du skulle var at læse mig tilbage. Du skulle have beholdt bogen.
Men du var nød til at løbe.
Så jeg henvendte mig til Stenbuk.
- Hvad? - Han lovede at hjælpe mig.
Hvad har du gjort?
Meggie!
Der er mænd udenfor! De prøver at bryde ind i huset!
Meggie!
Mo, pas på!
Mortimer, mine bøger!
Goddag, Sølvtunge.
- Punktum? - Har du savnet mig?
Stop!
- I analfabetiske skabninger! - Hold ham!
Det er mesterværker du ødelægger!
Mesterværker, dit uvidende fjols.
Stop! Jeg lover jeg dræber jer allesammen!
I ved jeg kan! Det vil blot tage et par ord!
Vi skal ikke bekymre os om dine ord hvis vi skære din tunge af!
Du husker da mit kalde-kort gør du ikke?
En, to, tre!
Hvis det ikke virker -
- så er der altid din datter.
- Slip mig så! - Ingen behøver at komme til skade.
Jo! Ilden! Ilden.
Blev vi ikke enige om det? Blev vi ikke enige om det?
Jo, vi blev enige, enige, enige!
Onde ånder, jeg bortmaner jer. Onde ånder, jeg bortmaner jer.
Far! Far!
Ja få dem ind i bilen.
- Du tager ikke også dem. - Stenbuk's ordre.
Efter dette lille vink med en vognstang skal -
- vi nok få farmand til at læse.
Meggie!
Bland ikke min datter ind i det her. For guds skyld hun er kun et barn.
- Nej stop, nej! - Hvad er det?
- Nej. - Mit eneste håb til at finde min kone.
- Mit eneste håb om at komme hjem! - Nej!
Hvad er det? Fortæl mig nu hvad der foregår.
Har din far aldrig læst en godnat historie, Meggie?
- Du må hellere spørge hvorfor ikke. - Giv mig det.
Det tager jeg!
Nej!
Kom skynd dig nu.
Mine bøger!
Kom så!
Meggie.
Hvor er vi?
De er her.
De kommer!
Hvor dejligt.
Efter dig.
Kom så ud! Ud!
De er frække!
Gå! Gå!
Det tikker.
Flyvende aber.
- Hvad er det her for et sted? - Jeg ved det ikke.
Velkommen til vores ydmyge bolig.
- Nyd opholdet. - Gå så!
Nej, jeg vil ikke dele dette skur, med alle de skrækkelige væsner.
Gå så, ind med dig!
Ind med dig!
Hvad laver vi her, Mortimer?
Hvor kommer alle de monstre fra?
Bøger.
De kom ud af bøger.
Hvad taler du om?
Mortimer, vær kvik og klar, eller jeg sværger at gøre dig arveløs.
Kom ud af bøger? Hvad mener du?
Kom her.
Meggie, -
- dette her er historien du har ventet på at hører.
Elinor, du var på en bogmesse -
- og vi passede huset for dig. Mig, Meggie, og din mor.
Og den aften var vi på bibloteket -
- åbnede jeg så en kopi af en bog vi lige havde købt.
Blækhjerte.
Det var god læsning. Fuld af eventyr og magi -
- og en skabning blev kaldt Skyggen. Frygtindgydende.
Jeg læste flere kapitler og ingenting skete.
Og så pludselig ud af ingenting -
- fra en middelalderlig verden af bogen: Først var det Stenbuk -
- en grådig bandit der arbejder for en ond hertug.
Så Punktum, hans knivsvingende makker.
Og så Støvfinger -
- en rejsende ildgølger med magiske krafter
Min stemme bragte dem frem.
Din stemme bragte dem ud fra fra bogen?
Og hendes mor kom ind.
Det er sådan det virker.
Støvfiner reddede os fra Stenbuk den aften.
Det var først der det gik op for mig, -
- Resa, din mor, -
- hun var væk.
De kom ud af bogen. Og hun tog afsted ind i den.
Resa!
Og derfor Meggie, var det den sidste nat jeg læste for dig.
Den nat hvor du mistede din mor.
Hun gik ind i bogen.
For guds skyld, Mortimer!
I alle disse år har du fået mig til at tænke det værste om Resa!
- Hvorfor fortalte du det ikke? - Ville du have troet på mig?
Du vil læse mor ud af bogen igen.
Det er derfor du har søtg efter Blækhjerte i alle disse år.
Hvis hun er i live mener du.
Du siger hun er fanget i den bog. Hvor ved du et fra?
Hvem siger hun kom derhen? Hvis hun altså er det -
- hvordan kan hun så overleve i ni år hvis bare monsterne er som de her?
Eller værre.
Hvordan ved du hvor hun er? Hvis hun altså stadig lever.
Hvordan ved du det?
- Det er ligesom illustrationen fra bogen. - Det er lidt skræmmende.
Det er hæsligt. Manden har ingen smag overhovedet
Vil du så stoppe med at skubbe mig!
Meggie, bare forestil dig du er i en bog. Børn undslipper altid i bøger.
Nej de gør ikke.
Husk den lille pige med svovlstikkerne.
De fandt hende i en gryde, frosset ihjel.
Gå.
Kom ind.
Vi har gemt de gode sæder til jer.
Stenbuk.
Jeg sagde, du skulle stoppe!
Vær så venlig.
Du er blevet gammel.
Du har fået et slot.
- Ja mon ikke jeg har. - Og en klipning.
Et smukt slot i en afsondret del af landet -
- langt fra nysgerrige blikke.
Ja, jeg har tilpasset mig ret godt til din verden, syntes du ikke?
Det må være din datter. Så meget liv foran sig.
Du er imidlertid en støjende gamle taske.
Du laver en støj uden at åbne munden.
Dit barbariske stykke populær fiktion.
Deres ondskab matcher deres dumhed!
Jeg ved ikke hvordan tingene er i denne, deres tredje rangs roman, -
- men hvor jeg kommer fra bruger man ikke tid på at hærge biblioteker
Mit livs arbejde blev ødelagt af en bunke ubelæste banditter!
Jeg har ingen tålmodighed tilovers for gamle åbenmundede damer.
Du kender min læser.
Darius, hvorfor viser vi ikke vores gæst, hvad jeg er oppe imod?
Læs det.
Men, men du sagde -
- jeg ikke b-b-behøvede at læse, når han endelig var her.
Ja, men jeg l-l-løj da jeg sagde det gjorde jeg ikke?
Læs bogen.
"Rapunzel havde flot l-l-langt hår.
Det var så fint som spundet guld.
Og da hun hørte..."
Hjælp! Nej!
Hjælp!
Ser du?
Se på skriften i hendes ansigt. Hun er kun blevet læst halvt ud af bogen
- Før hende til fangekælderen. - Nej!
- Og klip hendes hår - Nej
Jeg har ikke tænkt mig at læse højt, hvis det er det du forestiller dig.
- Ikke med dem i rummet - Vær venlig at bringe pigen op tak.
Du tager dine...
Sådan her vil det foregå: Du vil gøre alt hvad jeg siger du skal -
- ellers dræber jeg den gamle dame og låser din datter inden for evigt, forstået
Godt. Lad os få gang i tingene skal vi ikke?
Dette er en fantastisk bog fyldt med rigdomme.
Læser skatte ud af bogen?
Indtil videre. Nogen må betale for skaderne, og alle de lokale er løbet tør for penge.
Jeg advarer dig. Jeg har ingen kontrol over hvad der kommer og går.
Jeg aner ikke hvad der skal ske.
Det bliver sjovt så. Lad os give det en chance.
Kasim stirrede på skattene i grotten.
Bjerge af guld og sølv helt til loftet.
Stakke af silke og sække med juveler.
Kasim samlede alle de skatte han kunne bære -
- kun for at finde ud af at døren til hulen var blevet forsejlet.
Og ved Allahs vilje -
- havde han glemt kodeordet.
Han skreg, "Åben Byg!".
Men døren rykkede sig ikke. Kasim nævnte alle typer korn han kunne komme i tanke om.
"Åben boghvede!" "Åben hirse!"
Men døren åbnede stadig ikke.
Så kom lyden af hove."
Sand.
"Kasim løb for at gemme sig, men faldt, og mønterne fløj i alle retninger.
Så blev der dæmpet sagt "Åben sesam!"
Og døren åbnede -
- for at afsløre den mest modbydelige samling -
- banditter."
Hvad?
Kan du se
Ja! Ja!
Sådan skal det gøres!
Se! Hvad sagde jeg?
Sæt den dreng i stalden og smid ham ind til den tikkende krokodille.
Men hvis han kom ud, hvem gik så ind?
Hjælp.
Det er min tur.
Præcis som du lovede.
Din tur?
Du mener denne.
Det er en fantastisk sjælden bog. Vi har søgt efter dem i årevis.
Jeg kan ikke sende dig tilbage. Jeg ved ikke hvordan.
Send os tilbage?
Hvorfor skulle vi ville tilbage -
- når jeres verden er så medgørlig?
Med jeres telefoner, jeres våben og...
Hvad hedder det der klistrede noget?
- Gaffatape. - Ja, gaffatape.
Jeg elsker gaffatape.
Desuden, hvad var jeg i Blækhjerte?
Slagngehoved's håndlanger.
Levede i skoven med alle de beskidte dyr.
Men se mig nu.
Jeg har et slot.
Jeg vil ikke tilbage. Det vil ingen af os.
For at være sikker på det, vil jeg gøre det jeg altid gør -
- når nogen graver en kopi frem af denne kedelige bog.
Du lovede jeg ville blive sendt hjem.
Ja, det gjorde jeg. Jeg løj, da jeg sagde det.
Jeg mener jeg er en løgner. Jeg lyver hele tiden. Løgn, løgn, løgn.
Efter alle disse år, burde han have regnet det ud nu.
- Nej! - Nej!
Fang den! Få den ud!
Nej!
Skal du gøre det hver eneste gang? Det er ynkeligt.
Gør det ikke!
Få så set på dine sår.
Eller er jeg nødsaget til at aflyse vores ugentlige gøgler aften.
Du ved hvor meget jeg ser frem til den aften. Lås dem inde.
Hej, Darius. Glem ikke at fodre krokodillen.
For fanden!
Nej, nej, nej. Han mente det ikke.
Han er bare sulten. Det er ikke hans skyld.
Han er en minotaur.
Han kan knap nok gå, takket være Darius og hans læsning.
Den hund har gjort meget.
Kom ud med det halve af bogen tatoveret på vores hoveder. Se på mit øje.
Hvis du tror dette er skidt, så se det på min næse.
- Det er modbydeligt. - Ja, okay.
Så du kan forestille dig hvor glade vi er for du er her.
Henrykte. For nu har vi en der kan læse ordentligt.
Jeg gør mig selv ondt.
Igen.
Jeg forstår det ikke.
I Blækhjerte, blev mine hænder aldrig forbrændt.
Men her...!
Ild har ingen sans for humor.
Du prøver at flygte igen?
Resa -
- giv op.
Vi skal ingen steder.
Et øjeblik -
- havde jeg Blækhjerte i mine hænder.
Men det er aske nu.
Og jeg vil aldrig hjem.
Men du -
- har stadig håb.
Da Darius læste dig ud af Blækverdenen, efterlod han din stemme i den bog.
Men hvis du kunne snakke -
- ville du så fortælle mig din historie?
Ville du?
Nej.
Nej du ville ikke. Det er på grund af den måde jeg er skrevet, er det ikke?
Du mener jeg er svag og bedragerisk.
Det er ikke hele jeg.
Det er bare en drøm.
Det er bare en drøm. Det er bare en drøm.
Er du okay?
- Hvad er dit navn? - Jeg hedder Farid.
- Er du en af de 40 tyve? - Tal ikke til mig.
Ved du ikke det bringer ulykke at tale i en drøm? Dumme tøs.
Hvis du taler i en drøm, finder du aldrig tilbage.
"Dum"?
Det er dig der tror du er i en drøm. Jeg prøver bare at være sød.
Som om det rør mig.
Det er bare en drøm. Bare en drøm.
Kom hjem.
Kom nu hjem.
Godmorgen.
Tak.
Hvordan kan jeg gøre gengæld?
Resa, selvom jeg kunne finde nøglen, hvor ville du tage hen?
Det er din familie?
Det er din mand?
Din datter?
Du kom ind i bogen da jeg kom ud.
Du kom ind i bogen -
- da jeg kom ud -
- og da Darius læste dig ud igen.
Gwin.
Jeg får dig ud af disse lænker, og så skal du hjem.
Vi mødes i stalden.
Jeg har aldrig været så meget i kontrol før.
Jeg ved jeg kan få Resa ud af bogen.
Og måske sende Stenbuk tilbage.
Vi skal blot finde et andet eksemplar.
Det tog dig blot ni år at finde den sidste.
Jeg vil vædde med forfatteren har et eksemplar.
Hvis han lever vil jeg vædde med han har en.
Nogen må vide hvor han bor.
Sejt. Nu prøver vi at flygte, ikke?
Enten det eller blive smid for krokodillen.
Nogen må standse ham.
Før du siger noget; jeg er her for at redde dig.
Efter at have sat dem på blokken?
Du vil have din kone tilbage, så meget som jeg vil hjem til min familie.
Du mener der er en kopi mere af Blækhjerte derude, lad os finde den.
Og hvordan mener du vi skal flygte?
Side 14...
Den mægtige storm?
- Ind i borgen! - Af sted!
"Fra det høje nord hørtes den hylende vind -
- og onkel Henry og Dorothy kunne se -
- hvordan det lange græs bøjede sig i bølger for den kommende storm.
"Der er en cyklon på vej, Em. Jeg ser til dyrene"."
Gode hunde.
"Pludselig stod onkel Henry op.'
Væk fra torvet!
"Han løb imod hytterne hvor køerne og hestene var.
Tante Em smed hendes arbejde og gik mod døren.
Et hurtigt blik fortalte hende om faren der lurede.
"Hurtigt, Dorothy! Løb mod kælderen!"
Der er hun! Kom så!
"Så skete noget underligt.
Huset hvirvlede rundt to eller tre gange og steg stille op i luften.
Dorothy havde det som om hun var på vej op i en ballon."
Det burde kunne gøre det!
Lad os komme ud herfra!
De må være flygtet!
Hjælp mig!
Kom her! Af sted.
- Kom nu! - Bliv ved!
- Kom nu! - Efter dem!
Kom nu, op!
Du havde ret.
Mo!
- Gwin! - Meggie!
Meggie!
Se! Vent! Vent! Vent!
Bliv der!
Pas på!
Støvfinger!
Hvor skal vi hen?
Efterlad mig ikke!
Fangerne!
De flygter!
Løb!
- Skynd dig hop ind! - Løb, løb!
Ind, ind!
- Få fat i nøglerne, skynd dig! - Tag alle nøglerne!
- Hvilken? - Den med ni!
Vent, vent, vent, Gwin!
Kom nu, Gwin.
Kom nu! Okay, af sted!
Vent!
Pas på!
Tror du stadig du drømmer?
Hvad kan det ellers være?
Vi flyver.
Eller er det natten der flyver forbi os?
Han bor i Alassio.
Hvilken vej er det?
- Sydpå. - Sydpå?
Kan du ikke være lidt mere præcis?
Det slår en kamel.
Farid.
Hooligan.
Farid lidt tøj til dig. Ellers fryser du ihjel.
Det er åbentbart her.
Manden i fiskehandlen siger forfatteren bor i en lejlighed torvet.
Godt.
Jeg kommer ikke med.
Hvad mener du? Du skal med eller tror han ikke på mig.
Jeg ved ikke. Du kan være ret overbevisende.
- Hvad? - Han talte mig ud af bogen.
Bogen er lige her inden for din rækkevidde
Du er bange.
Du har aldrig læst Blækhjerte, har du?
Hvad er der at læse?
Jeg har levet der. Pånær i slutningen, og det har jeg ingen interesse i.
Hvorfor ikke?
Kender du slutningen af din historie, Meggie?
Nej. Og det regner jeg ikke med du vil.
Det ville være som at vende den sidste side af mysteriet.
- Hvor er det sjove i det? - Jeg tror jeg kender slutningen på min historie.
Jeg tager hjem
Hvorfor?
Undskyld. Det er bare for meget for mig.
Jeg foretrækker en historie der har fornuften til at blive på den side hvor den hører til.
Nej, jeg må tilbage til mine stakkels bøger
Jeg vil tage mig af dem, udbedre deres skader, sæt dem i orden.
- Det vil jeg gøre. Lad mig. - Her er nogle penge til dig.
Jeg har allerede købt min billet.
Farvel.
Held og lykke.
- Elinor -. - Lad hende gå.
Bliv ikke forkølet.
Farvel.
Her er det. Det må være her.
Det er her.
Hvad?
- Signor Fenoglio? - Ja?
Sir, mit navn er Mortimer Folchart.
- Jeg hedder Meggie. - Min datter.
- Jeg vil også være forfatter. - Vil du?
Ja. Giv mig noget at skrive med. Hurtigt, jeg har en kage i ovnen.
Du ser ud som om du er blevet udstoppet.
Hvis du vil have en autograf, så giv mig en blyant. - Vi vil ikke jeg have en.
- Du vil ikke have en autograf? - Nej.
Hvorfor i himlens navn ringer du så på?
Altså...
Støvfinger er på havenen, vi er lige flygtet fra Stenbuks landsby, -
- og du vil ikke tro hvad Punktum prøvede på.
Hvad?
Kom hjem.
En god historie, det må jeg give dig.
Sølvtunge er et vidunderligt begreb. Gid jeg havde tænkt på det.
For absurt at tage seriøst.
Jeg ved mine karakterer jeg så troværdige at de virker som om de springer ud af siderne
Men det er bare ikke muligt.
Præcis som jeg forestillede mig ham.
Det er sådan det må føles at føde et barn.
Vent hvor skal du hen? Han vil ikke mødes med dig.
Selvfølgelig vil han det. Jeg er praktisk talt hans far.
Hvad var det i slutningen?
Det kaldes Dragens åndedrag.
Kan du lære mig det?
Jeg er sikker på det må være spændende at møde dine figurer -
- men formålet med, vi kom her, var at finde en måde -
- at få ham tilbage i bogen.
Din far har lige givet mig en idé til en figur.
En tyv som stjæler ting -
- som en skade tager blinkende, lysende ting fra vinduer.
Jeg prøver ikke at stjæle dem.
Du to dem. Du vil holde dem fra mig.
Det, min ven, er tyveri.
Jeg vil bare have min kone tilbage.
Støvfinger.
- Dejligt at møde dig. - Nej, nej.
Arrene er perfekte, lige så hæslige som jeg forestillede mig.
- Jeg sagde jo, han er bange. - Nej, ikke for mig, håber jeg.
Han er bange for, hvad der sker i slutningen af bogen.
Hvad mener du? Fordi han dør?
Åh, nej.
- Jeg forstår, undskyld. - Dør han i slutningen?
Jeg måtte gøre den spændende, ikke alle kan slutte lykkeligt.
Det gør livet jo heller ikke.
Hvordan sker det?
Du bliver dræbt af en af Stenbuks mænd, da du vil redde Gwin.
Det er en meget rørende scene. Jeg græd, da jeg skrev den.
Jeg er ligeglad med hvad du skrev.
Du kontrollerer ikke min skæbne. Ellers ville jeg ikke være her.
Jeg er ikke bare en figur, i din bog -
- og du -
Du er ikke min gud.
Hør her, gamle mand -
- har du et eksemplar af den bog eller ikke?
Fordi jeg vil gerne hjem nu.
Problemet er at den har været udgået i årtier.
Plus, det første oplag var ganske lille.
Så var der brand i lageret -
- og forlaget gik konkurs.
Det kommer til at tage lang tid.
Stop det, der er ikke tid til at spille klovn.
- Stop det. - Du er så sur som gedeurin.
Tak, jeg vil ikke vide hvor du ved det fra.
Se jer omkring, haven er paradis.
Ingen slavepisker. Ingen sandstorme.
- Ingen lopper. Ingen fred og ro.
Nej, det er heller ikke den.
Jeg beholdte selv et par kopier -
- men jeg lånte dem ud til en bogudstilling i Genoa, et par år tilbage -
- hvor de blev stjålet.
Jeg formoder Stenbuk, stod bag tyveriet.
På daværende tidspunkt troede jeg bare det var uheld.
- Her har vi den jo. - Hvad er det?
Det originale manuskript. Skrevet på skrivemaskine.
Tyveknægte!
Efter alle disse ord, husker jeg stadig figurerne.
Vandnymferne i Sti-løse Skoven.
I Umbras slot -
- den sorte prins.
Motley folket
Selvfølgelig også dig, Støvfinger.
Så vel også som skurkene, -
- Slangelhoved, Stenbuk og Ildskaberne.
Og den værste af dem alle: Skyggen.
Det er en pragtfuld bog, må jeg sige.
Jeg ville give alt, for at komme ind i den selv.
Stil dig i kø, gamle mand.
Jeg har side 209 til 447 hvad har du?
Jeg har resten.
Okay, jeg skal bruge den.
Du kan læse mig tilbage, ikke?
Jeg vil prøve, men først efter jeg har læst min kone ud af den.
Det er kun sådan jeg vil gøre det.
- Vi har et problem. - Hvad snakker du om?
Du kan ikke læse hende ud.
Hvorfor?
Fordi hun ikke er i bogen.
- Hvad er det, du ikke fortæller mig? - Jeg har set hende.
Hun er faktisk ikke i bogen mere.
- Hun... - Hvor?
Hun er i Stenbuks landsby. Darius læste hende ud.
Hun er i live?
Vi har lige været der og du fortalte mig det ikke!
- Vi skal bruge bogen. - Vi skal ikke bruge bogen.
Jeg skal bruge bogen.
Min mor var der og du fortalte os intet?
Hør... Kig ikke sådan på mig.
Havde din far kendt sandheden, havde han ikke hjulpet mig.
Jeg skal bruge bogen.
- Egoistisk, afskyelig, svag figur! - Giv ham skylden, han opfandt mig.
- Jeg er uenig. - Fortæl mig hvor jeg finder hende!
Ikke før du lover, du vil læse mig tilbage i bogen.
- Fortæl mig hvor min kone er. - Jeg savner også min familie.
Okay.
Lov det.
Jeg lover det.
Jeg vil også hjæle med at redde mor.
- Tag mig med. - Det ved du, jeg ikke kan.
Men jeg kan hjælpe.
Du kan hjælpe ved at blive her og være i sikkerhed.
Du ved ikke hvad jeg kan gøre.
Det gør jeg heller ikke.
Meggie, lad nu...
Du må blive her.
- Mange tak, tag dig af Meggie. - Ja.
- Også Farid. - Hvad?
- Tag dig også af Farid. - Selvfølgelig.
Hvorfor må jeg ikke komme med? Det er min bil.
Skatter.
Bare få hende tilbage.
Det gør jeg.
Henvist til at være babysitter, skønt.
- Skynd dig vi misser toget. - Hvor lang tid vi det tage at nå derhen?
Ikke lang tid, kom så.
- Må jeg sidde ved dig, mor? - Også mig.
Jeg sidder i midten.
"Det skete bare", sagde Dorothy
Jeg kunne ikke gøre for det
Du har ingen ret til
Hvis jeg skal bruge mine magiske evner på at sende dig hjem -
- må du gøre noget for mig først
Hjælp mig og jeg vil hjælpe dig
"Hvad skal jeg gøre?", sagde pigen
Dræb Heksen fra Vesten
Fra langt nordpå, hørte de en jamren i vinden -
- og onkel Henry og Dorothy kunne se hvor det lange græs buede -
- før den kommende storm.
Det var Toto som fik Dorothy til at grine.
Han var en lille sort hund med lang silkehår -
- og små sorte øjne som blinkede lykkeligt -
- på hver sin side af hans lille sjove snude.
Toto? Toto, vær ikke bange.
Du er ikke i Kansas mere.
Toto...
Toto, kom ud derfra.
Du får mig i problemer.
Det er mig, åben døren.
Lige et øjeblik.
Ikke en eneste lyd, jeg mener det.
Undskyld, jeg havde intet valg.
Men se, det er Punktum.
Undskyld, men alle håndlangerne bliver blandet sammen, selv for mig.
Hej prinsesse, hvor er din far?
Jeg har fortalt han er taget tilbage, men de vil ikke tro mig.
- Har du fortalt dem det? - Han holdte en kniv mod min strube.
Er han ikke grusom? De tror ikke på, jeg er forfatteren.
Fortæl os hvor Sølvtungen er, før jeg dræber jer begge.
Toto, nej.
Toto?
Åh, gud.
Hun arvede sin fars gave.
Endnu en Sølvtunge.
Det bliver gamle Stenbuk glad for.
Tag dem begge med.
Så hvis Darius læste hende ud af bogen...
Nej, hun har det fint.
- For det meste... - For det meste?
Hun har ingen stemme.
- Hvad? - Han læste hende ud sidste forår -
- og hun har ingen stemme.
Foruden det, har hun det fint.
- Hold ind til siden? - Hvorfor?
- Bare træk ind til siden. - Det giver mening, at du taler "væsel".
Jeg sagde du skulle blive ved en gamle mand.
Men han er ond.
Ikke så ond som Stenbuk.
Han skræmmer mig ikke. Jeg blev opdraget af mordere og tyve.
Han burde skræmme dig.
- Du burde gå tilbage. - Jeg ville følge dig.
Hop ind.
Efter dette lærer du mig Dragens Åndedrag.
Hop nu ind i bilen.
Goddag, Mr. Fenoglio?
De gutter går bare patrulje.
Vi burde rykke ind nu.
Når vi når til tjenestepigerne område -
- er Resa værelse tredje dør på højre hånd, fra bagsiden.
Jeg går ind fra bagsiden. I dækker mig.
Okay, dette er vores vej ind.
Dette bliver farligt så I må følge trop.
Vi må rykke hurtigt.
Efter dig.
Skal vi holde pause?
Nej, det er okay. Lad os forsætte.
- Børn. - Nej, jeg har det fint.
- Hvad var det? - Hvor?
Der!
- Derovre! - Skyd ham!
- Tak.
- De er der bag torvet. - Åh nej.
Kom så, hurtigt.
- Hurtigt! Videre! - Skyd ham ved pladsen!
Lad ham ikke slippe væk.
Se. Se her. Se på Dragens Åndedrag.
Jeg tror jeg har det. Her, mærk min hånd.
Der er gået for lang tid. Jeg ser om han er okay.
- Kom så. - Vi finder ham.
Han er ikke langt væk.
- Godt klaret. Tak. - En fornøjelse.
Se hvem der er tilbage. Det her er hyggeligt.
Lige til tiden for din henrettelse.
Okay.
Stenbuk's Slot er ligesom et 5-stjernet hotel.
Ikke for dig, tydeligvis. Du bliver låst nede i krypten.
Men nogle af vores gæster får et værelse med udsigt.
Resa.
Undskyld.
Hør, din mand er her.
Han er kommet for at redde dig.
Den vej! Den vej!
Der!
Kom så!
Hvad skete der?
De dræber Støvfinger.
- Her. - De dræber ham, det er min skyld.
Nej det er ikke. Hvad skete der?
Ved alle bogstaver i alfabetet.
Det ser præcis ud som i min bog.
Det er ligesom at gå ind i min egen fantasi.
Gad vide hvad Stenbuk's får dig til at læse.
Jeg håber det er noget godt.
Jeg er spændt. Er du?
"Hvilken rafte, Jim? Vores gamle rafte.
Siger du at vores gamle rafte ikke lev smadret til pinebrænde?"
Jeg er overbevist.
Selvom jeg ikke ved hvad den stakkels dreng vil gøre uden sin rafte.
- Nej. - Jeg er træt af at lave numre for dig.
Sig hvor min far er.
Jeg aner det ikke.
Faktisk, er jeg ligeglad, fordi du læser lige så godt som ham.
Hvad glor du på?
Du er præcis som jeg skrev din karakter.
En kujonagtig slyngel.
Hvor vover du.
Du kommer til at betale for din beskidte historie!
Kun kongen kan trække det ud.
Husker du?
Du skal aldrig grine af mig.
Få den væk fra mig. Den skal henrettes sammen med de andre.
Hunden? Vil du have hunden henrettet?
Hvad angår dig så må vi se hvor forelsket du er i dine skabninger -
- når Skyggen river skindet af ryggen på dig.
Du kan ikke få det ud af bogen. Du brændte den sidste kopi. Jeg så det.
Forkert.
Jeg gemte en kopi af bogen til mig selv.
Er jeg ikke fuld af overraskelser?
Nej, jeg kunne jo ikke brænde dem alle, kunne jeg?
Ikke med min gamle ven fanget inden i.
Du kommer til at elske ham.
Og med elske, mener jeg krybe sammen i frygt for.
Ser du, jeg elsker denne verden -
- og jeg har tænkt mig at skrive mit navn på hver en side.
Du -
- og Skyggen skal hjælpe mig med at gøre det.
Jeg vil ikke læse noget for dig.
Virkelig?
Lad mig vise dig hvad der sker ved dem der ikke adlyder mig.
Hun har været meget uartig, hende her.
Irriterende i det ekstreme.
Prøver altid at stikke af.
Så jeg sætter en stopper for det.
- Meggie. - Mor.
Det er dig.
Mor er her. Vi slipper ud. Vi flygter. Vi flygter alle.
Altså -
- sikke en rørende fremvisning af empati.
"Mor."
Se på mig.
Ja, jeg kan se ligheden.
Tror du stadig jeg ikke kan få dig til at læse for mig?
Nej! Mor! Mor!
Vær sød! Vær sød!
Meggie!
Er det for sent at lave nogen ændringer?
Ændringer?
Måske du kunne tilføje et par linier, hvis du ved hvad jeg mener?
Jeg behøver ikke være en skønhed eller noget.
Jeg ved ikke om du har lagt mærke til min næse.
Din næse. Ja.
Tror du, du kunne gøre det? Skrive tingene om, ændre det en smule.
Jeg ved det ikke. Det er en skøn idé.
Flyt dig.
- Hvad laver du? Fjern dig. - Du kan ikke gå derned.
- De har min datter. - De dræber hende hvis du gør noget.
- Hun skulle aldrig have været alene. - Vi må forblive skjulte.
Der er intet at være bange for. Det er bare støvede gamle kister.
Hvis der er nogen slemme ånder hernede er det ikke os de er sure på.
Prinsessen skal hvile sin stemme til i aften.
Jeg har set min mor. Hun er fange her.
Det ved jeg.
Har du set min far?
Ja, han har det fint.
Stenbuk har endnu en kopi af bogen.
Han vil få mig til at læse Skyggen ud af den.
Jeg har Mo's gave.
Jeg kan gøre det.
Så kunne du jo læse mig tilbage.
"En måneklar nat -
- drejede Skyggen om på sin foragtelige..."
Få ham til at dræbe Stenbuk.
Få Skyggen til at gøre det.
Mad til den lille prinsesse.
Stenbuk synes du skal have styrke til i aften.
Du burde blive her. Vi fortæller spøgelseshistorier.
Okay. Du kan ikke lide spøgelseshistorier, vel?
Jeg skal give jer spøgelses historier!
Få den væk fra mig!
Min taske!
Du har ikke din lykkeamulet.
Giv mig den tilbage!
Hvorfor kommer du ikke og henter den?
Hvad laver du?
Nogen må få os ud, og jeg tror ikke det bliver forfatteren.
Kan du så give mig den tilbage.
Kan du passe på dig selv.
Måske har jeg ikke brug for mit held.
Tid til at slutte hvad vi startede.
Ved den dødes mands knogler i denne kiste, forbander jeg dig.
Lad være at sige det. Tag det i dig!
Må hans ånd hjemsøge dig dag og nat.
Tag det i dig!
- Åbn denne port. - Skynd jer. Hurtigt.
- Åbn porten. - Kom nu.
Luk mig ud.
- Hvilken en? - Hjælp! Fangerne flygter!
Ilden! Brug din ild!
Kom nu, Skynd dig.
Hjælp! Fangerne flygter!
Fangerne flygter!
Kom nu!
Kom nu.
Fangerne flygter! Hjælp!
Hjælp! Hurtigt!
Beklager, Jeg kan ikke.
- Jeg kan ikke jeg beklager. - Bliv her!
Lad være at gå.
Du behøver ikke være selvisk bare fordi jeg skrev dig sådan!
Du er er mere end det! Det sagde du selv!
Bliv og hjælp os!
Hjælp!
Fangerne flygter! Hjælp!
Check alle gårdspladserne!
Luk mig ud!
Lad være at gå! Kom tilbage!
Åh, gud
Det er højst sandsynligt den dummeste ting du har gjort i dit liv, Elinor.
Der er en samling af morderiske slyngler deroppe.
Tror du, du bare kan vade ind og fortælle dem hvad de skal gøre?
Der er stor sandsynlighed for at de lytter til dig, er der ikke?
Tosse gamle bogorm, med hovedet i skyerne.
- Tak. - Du er i live.
Okay. Okay, det er nok.
Fandt du dem? Resa, Meggie, hvordan har de det?
- De har det fint. - Godt.
Indtil videre
- Men Stenbuk har en kopi af bogen. - Han hvad?
Han gemte en i hemmelighed.
Det var hele tiden hans plan, at få Skyggen læst ud af bogen.
Jeg kan ikke læse Skyggen ud. Det ville dræbe os alle.
Han behøver dig ikke mere.
Han fandt en anden.
Meggie.
Har du skriveblokade?
Måske kan jeg hjælpe.
Det er rigtigt. Du vil være forfatter, ikke sandt?
- Du for det til at lyde skidt. - Nej, bare lidt ensomt.
Verden du opfinder på siden -
- virker mere venlig og levende end den verden du lever i.
Og du ønsker du kunne være der i stedet for.
Du er en kløgtig pige, Meggie.
Jeg kunne ikke håbe på en kønnere ung dame at være låst inde i en krypt med -
- mens jeg afventer min henrettelse
Jeg har ikke rigtig hvad jeg behøver endnu, -
- men det er meget tæt på.
Kom nu, mad os.
Wauw, de er tidligt på den. Hvorfor? Det er højst upassende.
Der er en her et sted. Ordene skal være perfekte, ellers virker det ikke.
De skal være skrevet af forfatteren. Det skal lyde som Blækhjerte.
Her er det.
Her er hvad?
Noget hun kan huske mig ved, når jeg er væk.
Jeg giver ikke meget for dine grove kradserier, gamle mand.
Altså, du er mine grove kradserier Magpie, -
- så jeg ville være forsigtig hvad jeg ødelagde hvis jeg var dig.
- Hvor tager du hende hen? - Hen så hun kan tage sin festkjole på.
Åh, bare rolig, du er også inviteret til festen.
Vi vil ikke spise uden dig. Faktisk så er du hovedretten.
Skyggen ville blive fodret med dig og af køkkenpigen senere i aften -
- så vær helt sikker på at der kommer nogen og henter dig.
De ønskede at være alene ikke? Tja, her du er.
Alene i vildnisset.
Myggestik og blærer og...
Oh, Gud.
Og har du en plan? Nej, ingen planer.
Bare lej en motorcykel og find et kort.
Hmm vi finder ud af noget derhenne.
- Det her er planen. - Godt.
Du bruger din ild og skaber forvirring.
Jeg kan sætte ild til slottet.
Jeg kan også hjælpe.
Lad være at stå i vejen.
Når Stenbuk's mænd forsøger at slukke ilden -
Jeg går ind for at redde Meggie and Resa - Men vi er i undertal.
- Og de har de... - Pistoler.
Derfor klæder vi os ud med sorte jakker. Kom så.
Så kom da.
Det er virkelig en smuk lille landsby.
Men det havde været rart at have noget større.
Udvidet.
Udvid mit kongerige's grænser.
Det er derfor jeg kan bruge Skyggen.
Og ingen andre der flygter!
Hvis du ikke stopper med at ryste, stikker jeg dig med en nål!
Havde du virkelig forventet jeg ville læse en hel hær ud af bogen.
- Har du en bedre ide? - Nej.
Tænkte jeg nok.
(Forskellige tilråb fra mængden)
Se så at få fart på.
Gå nu.
Ja.
Kom så! Kom så!
Gå så.
Fremad.
Du skal ikke prøve på noget. Så ser du ikke din mor igen.
Vil du være så venlig.
Tiden er kommet til at blive genforenet med vores gammel ven!
Bind dem!
Godaften.
Vi du gerne ud herfra?
Så bliver du nødt til at hjælpe mig.
Blækhjerte! Blækhjerte! Blækhjerte!
Læs det!
Læs ordene!
Blækhjerte!
Sig ordene!
Du er meget god til det.
Det betyder ikke vi er venner eller noget.
Læs det! Læs det!
Blækhjerte!
Læs det!
Jeg har det. Her.
"Stenbuk førte en hær af brutale mænd -
- som bragte frygt i hjerte og sind på alle dem, de kom i kontakt med.
- Hver gang de kom forbi - - Resa.
- Lukkede folk dørene og gemte sig med deres børn.
Men af alle de skurke der lurer i Sti-løse Skoven -
- var den mest frytede og slemme kendt som: Skyggen"
Skyggen.
"Lavet af aske fra Stenbuks ofre
- Var Skyggen udødelige og usårlig -
- og ubarmhjertig som sin herre.
Hans fingre og selv hans ånde bragte død -
- så hurtigt som en jagthund på sporet."
"Han kommer kun når Stenbuk tilkalder ham -
- stiger op fra jorden som et anonymt og fyrig udyr.
- Nej. Stop med at læse. Stop. - I vrig jeg er at fortære sit næste offer."
Stop med at læse, Meggie.
Meggie, stop det!
Smukt.
Spis!
Mor!
Skygge!
- Skygge! - Toto! God dreng.
Mor!
Spis!
"Men en stjerneklar nat, hørte Skyggen en anden stemme.
Stemmen fra en pige, og da hun sagde hans navn huskede han."
Tag bogen!
"Han mindes alle dem fra hvis aske han var lavet.
Al deres smerte og al deres sorg.
Skyggen huskede, at han var fast besluttet på at tage hævn.
Hævne sig på dem, hvis grusomhed var årsagen til al denne ulykke."
- Stop hende. - "Skyggen gik hen til sin mester -
- og rakte ud efter ham med askehænder."
Det er ikke rigtigt! Få det væk!
Det er ikke fra bogen Det er ikke de rigtige ord.
Stop hende. Stop hende i at læse!
- Stop hende! Meggie, pas på!
Mo!
- Giv hende den! - Giv hende den tilbage!
Hvilken dejlig overraskelse.
Sølvtunge, Du kommer lige til maden!
Nej!
Ikke mit slot!
Angrib!
- Slip mig! - Flyt dig fra mig!
Resa.
Nej! Slip mig!
Hvad? Nej!
Tror du disse afvigere kan besejre mig?
Gå! Fortær hende!
- Du skal forbi mig først - Pas på, Mo!
Bare læs videre!
Hvad? Forsæt med at læse!
Det kan jeg ikke, der er ikke flere sider.
Så skriv.
Kom så, Meggie!
Du kan gører det!
Skyggen gik væk fra de uskyldige.
Kom så Meggie.
"Skyggen gik væk fra de uskyldige
Og tilbage til sin onde mester Som havde kontroleret ham i alle de år.
Skyggen rakte ud efter ham med askehænder.
Og imens beyndte Stenbuk at smuldre og falme som en side i en bog -
- blive gennemsigtig og tynd som et stykke papir."
Du får ikke lov!
Far!
"Stenbuk's blæk-sorte sjæl fyldtes med rædsel -
- da han så enden var nær.
Og det samme gjorde alle sjæle som var i Skyggens blik -
- som havde lovet troskab i Stenbuks navn
Også som aske i vinden fløj de af sted."
Stop! Hjælp!
Nej!
"Mens det forfærdelige monster blev nedbrudt og forsvandt."
Det er Meggie. Hun læser.
De ryger tilbage i deres bøger Jeg kommer til at savne det!
Jeg vil ikke tilbage i min stinkende bog.
"De der var hidkaldt mod deres vile kom tilbage igen -
- og blev sat fri. De sendt tilbage hvor de kom fra"
Mo. Mo!
Toto?
Meggie!
Vær sød at sæt mig fri.
"Og den gamle skaber fik endelig sit ønske opfyldt -
- om at forsvinde ind i den verden han havde kun havde drømt om.
Og endeligt: Efter hvad der virker som en evighed af ønskedrømme -
- fik den lille pige sin største drøm opfyldt.
Og da moderen vidste hun fik datteren igen, og manden som hun elskede -
Meggie.
- Løb de hen for at omfagne deres eneste...
Skat, jeg har savnet dig
Hvad skete der?
Jeg forpassede det.
Jeg forpassede det, de er alle væk.
Jeg kom for sent til, at kunne tage hjem.
Han vil aldrig læse mig tilbage nu.
Han sagde, han ville prøve. Når han havde fået sin kone tilbage.
Det vil han ikke. Han vil ikke risikere at miste hende igen.
Og jeg vil ikke tvinge ham.
Stop det, Elinor, det er så fjollet at græde over lykkelige slutninger.
Kom her.
Støvfinger.
Støvfinger?
Lad osg å. Kom så, vi må gå.
- Lad os løbe, kom så, Meggie. - Meggie, hurtigt, kom så.
Bogen er væk.
- Vi har ikke brug for den. - Fedt, jeg vil have mareridt i ugevis.
- Kom så. - Kom så.
Er du okay?
Ville du gå uden mig?
Åh, nej.
- Du får det bedre med dem. - Hvis du tager afsted -
- skal du nok have denne her med dig.
Stjal du den?
Jeg lærte fra den bedste. Jeg tænkte vi kunne finde en.
En anden læser som kan sende dig tilbage.
Hvad med pigen?
Du kan lide hende, ikke? Tager du med, ser du hende aldrig igen.
Jeg stjal billeder fra Sølvtunges lomme.
Hvis vi skal afsted sammen -
- kan du lige så godt være til nytte.
Vi har en lang vej foran os.
Støvfinger.
Støvfinger!
Jeg lovede det.
Det er din tur nu.
Fint.
Er du sikker på du vil dette? Du husker jo slutningen af bogen.
Som jeg sagde til forfatteren han kontrollerer mig ikke.
Min skæbne, er i mine egne hænder.
Held og lykke.
Tag det ikke som en fornærmelse men kom ikke tilbage, okay?
Gør det.
Der var gået mange år -
- siden Støvfinger havde kigget på de rullende enge og den gam jeg mølle.
Men det var smukkere end han havde husket
Sommerfuglene fløj over græsset
Han er tilbage.
Der hvor han vil være.
Hvad med dig?
Jeg kan ikke følge ham.
Fordi han har efterladt Gwin, vil hans historie være anderledes.
Han vil ikke dø.
Du kan blive ved os.
Det var mors ide.
Beklager, skulle jeg ikke have sagt det?
Forvent ikke, jeg læser dig tilbage.
- Kan du lære mig at læse? - Ja.
Måske.
Jeg kan lære dig Dragens Åndedrag.
Roxanne!
SLUT Denne DVD er downloadet fra www.UGLYBiTS.org